ПРО ПІДКОВУ (Сергій Шабуцький)
Про те, що знайдена на дорозі підкова приносить щастя, знають усі, навіть ті, хто в це не вірить.
Здавна підкова, прикріплена дугою вниз на вході в оселю, мала захищати її від нечисті.
Близько півтори тисячі років тому знайти підкову на дорогах Європи було неможливо. Коней тоді не підковували, а прикріплювали до копит щось подібне до в'язаних із трави личаків. Людина, яка підібрала на дорозі одну з перших підков, почувала себе щасливою: у її руках був предмет із дорогого на той час матеріалу — заліза.
Підковування коней поширилося тільки в XIII столітті. Хоч підкова вже не вважалася рідкісною й дорогою, але зберегла авторитет свого магічного походження. Адже її, як фокусник, діставав із вогню коваль, чиє ремесло здавна уявляли як протиборство з нечистою силою.
У підкови, як у магніту, два полюси. Якщо один — це коваль, то другий — кінь, вірний помічник у боротьбі з ворогом і будь-якими темними силами.
Усе, за що шанували і коваля, і коня, втілилося в підкові. Її магічна сила визначається ще й подібністю до Місяця, таємничого господаря нічного неба. У грецькій міфології Селену, богиню Місяця, зображували на колісниці або вершницею на небесному коні.
Звичайно, тепер підкові не приписують чарівних властивостей. Для більшості з нас — це поетичний образ, традиційний символ щастя.
![](/templates/MainUA/js/share/icon-vk.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-fb.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-tw.png)
Категорія: різне