ПОЧИНАЙ МАЛЮНОК СОНЦЕМ! (Анатолій Костецький) вірш
Малювати сіла Ліза,
та бере її одчай,
бо у голову не лізе,
чим малюнок розпочать!..
Довго думала — мудрила,
аж затерпла голова!
І раптово — зрозуміла:
«Треба сонце малювати!
Починати сонцем буду!
Буде сонце — і за мить
враз до нього звідусюди
все на світі заспішить!..
Так і сталось, як гадалось:
вийшло сонце з-під руки, —
і до нього позлітались
і комашки, і пташки,
а за ними — трави й квіти,
буйні зарості дерев,
а за ними — вийшли звідкись
справжня лань і навіть лев!
А за ними — люди й люди:
І дорослі, і малі!
Всі вітають сонце любо
і танцюють на землі!
От малюнок — так малюнок:
Можна з радості зомліть!..
Як ти думаєш, про що це
в цьому вірші я сказав?
Щоб і ти, мій друже, сонцем,
чуєш? — сонцем,
тільки сонцем
всі малюнки починав.
![](/templates/MainUA/js/share/icon-vk.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-fb.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-tw.png)
5.05.2024 -
Категорія: поезія