ВЕРЕДА (Грицько Бойко) вірш
Мала мама одинця,
Одинця-Мазунця.
Мамі з ним була біда:
Одинець був ВЕ-РЕ-ДА.
Вереда вередував,
Всім спокою не давав:
І бабусі, Й тьоті Ірі,
І сусідам по квартирі.
Навіть котику-Воркотику
Малому від плачу
Тікать доводиться із дому.
А горобчики сміються
У садах! — Цвір-цвірінь!
Уже проснувся ВЕ-РЕ-ДА!
Ось у ліжку він сидить,
В стінку стука: — Мамо, йди!
Іди сюди! Візьми на руки!
Хлопець дригає ногами,
Обливається сльозами
І подушку обніма: — Ма! Ма! Ма!
Стала мама умивать одинця,—
Репетує Мазунець Без кінця!
Кулачками тре він очі:
— Я вмиватися не хочу!
Теплої води нема!
Ма! Ма! Ма!
Мама мило червоненьке узяла,
Вереду свого вмивати почала.
Знову плаче: — Я не хочу!
Ой, заходить мило в очі!
Ти намилюєш дарма.
Ма! Ма! Ма!
Стала мама Вереду утирать,
Вереда давай ще дужче кричать.
Він до лоба приклада кулачок
— Ой, колючий рушничок.
Рушничок! Наче голки, бахрома.
Ма! Ма! Ма!
Мама супу із каструлі налила,
Мама ложку Вередулі подала.
— Нащо ложка? Забери ти!
Хочу суп з тарілки пити! —
І руками обома він тарілку підніма.
Ма! Ма! Ма!
Тут за шию потекло — гаряче!
Верещить він: — Ой, пече! Ой, пече!
Як затупає ногами
Та до мами із сльозами:
— Суп гарячий... Їж сама!
Дай того... чого нема!
Ма! Ма! Ма!
От бабуся вже зайшла до кімнати,
Булку з маком принесла для внучати.
— Я не хочу їсти так!
Виберіть із булки мак!
Чом варення в ній нема?
Ма! Ма! Ма!
Вереда усе кричить, не змовка:
— Ви з вареннячком спечіть пиріжка!
Я з варенням хочу їсти,
Та щоб був пиріг без тіста,
Тільки начинка сама!
Ма! Ма! Ма!
Стала мама одягать Вереду,
Вереда — галасувать:
— Не піду!
Хочу дома я сидіти!
Вже набридло мені літо!
Хочу, щоб була зима!
Ма! Ма! Ма!
Мама слоника купила заводного.
Вереда горла щосили:
— Не такого!
Я не хочу заводного!
Ти купи мені живого,
Із ногами чотирма!
Ма! Ма! Ма!
Він із мамою гуляв у саду.
Хто проходив — впізнавав Вереду.
Знов розплакався синочок:
— Мамо! Хочу в дитсадочок,
Гратись з дітками всіма!
Ма! Ма! Ма!
А йому відповіли малюки:
— Ну, навіщо Вереда нам такий?
Ні, не візьмемо тебе ми сюди:
В дитсадочок нам не треба ВЕ-РЕ-ДИ!
![](/templates/MainUA/js/share/icon-vk.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-fb.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-tw.png)
Категорія: поезія