ШПАКІВНЯ (Андрій Коцюбинський) оповідання
Лесик поспіхом1 збивав дощечки шпаківні, як раптом помітив, що на чільній стінці немає отвору. Як же бути?
Подумав-подумав Лесик і, нарешті, вирішив почепити шпаківню тимчасово, а після занять зняти і просвердлити дірку.
Як і сподівався, вчителька його похвалила. Лесикове обличчя розцвіло півонією. З якої причини він зашарівся2 — ніхто в класі не сумнівався. Правда, люди ніяковіють не тільки тоді, коли чують про себе добре слово.
Після школи Лесик поспішив додому. Прибіг на подвір'я — й очам своїм не повірив: із шпаківні вилетів її крилатий господар і полетів на леваду3.
Лесик не почув, як підійшов батько, а озирнувся, побачив — ураз почервонів. Густо-густо. Навіть вуха спалахнули вогнем.
1. Поспіхом — дуже швидко.
2. Зашарівся — почервонів.
3. Левада — присадибна ділянка з сінокосом, городом і садом.
![](/templates/MainUA/js/share/icon-vk.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-fb.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-tw.png)
Категорія: ---