ЗАЙЧИКОВА ХАТИНКА українська народна казка
Жили собі Лисиця і Заєць. У Лисиці була хатинка крижана, а в Зайчика — дерев'яна.
Прийшла весна-красна, і Лисиччина хатинка водою стекла. А Зайчикова стоїть, як і стояла.
От Лисиця попросилася до Зайця переночувати та його з хатинки й вигнала. Іде Зайчик лісом і гірко плаче. Назустріч йому Собачка:
— Гав! Гав! Чого ти, Зайчику, плачеш?
— Лисиця з хати мене вигнала!
— Не плач, Зайчику, я тобі допоможу.
Підійшла Собачка до хатки і голосно загавкала:
— Гав-гав-гав! Іди, руда, геть!
А Лисиця їй із печі відповідає:
— Як вискочу, як вистрибну — боки тобі намну!
Собачка злякалася й утекла.
Знову заплакав Зайчик — іще дужче. Тут Ведмідь іде.
— Не плач, Зайчику, я тобі допоможу.
Пішов Ведмідь Лисицю виганяти. Підійшов до хатинки та як зареве:
— Іди, руда, геть!
А Лисиця:
— Як вискочу, як вистрибну — боки тобі намну!
Злякався Ведмідь і втік у ліс.
Сидить сіренький під кущем і знову плаче. Іде повз нього Півник — Золотий гребінець. На плечі косу несе.
— Ку-ку-рі-ку! Чого, Зайчику, плачеш?
— Попросилася Лисиця переночувати та й вигнала мене з власної хатинки.
— Ходімо, я тобі допоможу, — рішуче каже Півник.
— Ні, Півнику, не виженеш. Собачка гнала — не вигнала. Ведмідь спробував — марно. Де тобі! — плаче Зайчик.
Підійшли вони до хатинки. Півник крилами змахнув:
— Ку-ку-рі-ку! На плечі косу несу!
Йду до хати! Хочу Лисицю прогнати!
Руда почула і злякалася:
— Зачекай, узуваюся!
Голосистий Півник знову:
— Ку-ку-рі-ку! Беру косу!
А Лисиця йому:
— Зачекай, одягаюся!
Півник утретє:
— Ку-ку-рі-ку! Уже йду до хати! Буду Лисицю виганяти!
Перелякана руда хитрунка вибігла з хати і до лісу втекла.
А Зайчик і Півник почали жити разом у затишній дерев'яній хатинці.
![](/templates/MainUA/js/share/icon-vk.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-fb.png)
![](/templates/MainUA/js/share/icon-tw.png)
Категорія: казка народна